Dette handler ikke om noen ting. Bare en geometrisk selvmotsigelse.
Det er historien om en rund planet som kretser rundt en rund sol-
- som ikke vet hvorfor den brenner konstant.
Om en rund mage som vet at den bærer på noe rundt og slimete-
- som siden blir til noe annet som ser på andre runde ting.
Rund som friheten.
Som Sophies sirkler.
Som Samanthas runde former. Som de som bærer runde briller.
Rund.
Historien om svingen som blir rett og forvandles til en stiv vinkel.
Om det firkantete som går løs på det runde.
Historien om en firkantet moral.
Om en firkantet utdanning.
Som den elendige kantina på skolen, på universitetet.
- Som dommen... - Jeg elsker deg ikke lenger.
- Som noen med firkantede briller. - Da går vi i gang.
Som kjedelige spill.
Som kontorlivet.
Som kreften til faren din. Firkantet.
Her er selvmotsigelsen: Av de få faktum en kan regne med-
- er det ett som ikke engang de verste skeptikere kan trekke i tvil.
At noe firkantet aldri går inn i noe rundt.
Aldri.
Og vise versa.
- God morgen, alle sammen. - God morgen.
- Og kortisonet? - Det gjør meg så hoven.
Det hindrer deg i å sove hele dagen, og dessuten er du allerede tykk.
Det er som å ha tennissokker i støvlene. Det vises slett ikke.
Jeg tar det.
- Hva er planen i dag? - Spille Candy Crush i sofaen.
Nei, det skal jeg slett ikke.
Jeg skal møte personalsjefen i ettermiddag.
I dag? Du har ventet på det i et halvår. Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg glemte det. Jeg tenkte ikke på det.
Jeg ville ikke tenke på det.
Nå går vi, unger.
- God morgen, gutten min. - Jeg vil dø.
Det er normalt. Det skyldes akne.
Jeg hater deg.
Det er helt normalt.
Går det bra?
Da setter vi i gang!
Pytt med det. Sånn er det.
Kanskje det var litt for tidlig.
Eller? Jeg vet ikke. Hva tror du?
Én, to... Grasiøst og elegant.
Fem, seks, sju, åtte...
Jeg er ferdig nå.
DELTAKER TIL VÅRT HERRELAG I SYNKRONSVØMMING SØKES
NYBEGYNNERE ER VELKOMNE
Læreren sa at jeg aldri sa noe, men så slo jeg kollbøtter.
Det var kjempegøy.
Men så sa hun at jeg skulle gå ut...
Vi er ikke lisensierte, og det er ikke noe forbund.
For å bli det, må vi skrive brev, men ingen vet hvor de skal sendes.
Vi har aldri snakket om det, for vi blåser i det.
Det er skoledagene og vannpoloen som påvirker treningstidene.
Mandager er det kl. 18.30 og torsdager kl. 19.00.
Hvis du vil, kan du komme kl. 19.10. Ikke noe problem.
Vi er her for fornøyelsens skyld. Det er ikke militæret.
Det er stunder av... Stunder av...
- Jeg heter Thierry, men bare si Titi. - Thierry er greit.
Hvorfor sa jeg det? Ingen sier Titi. Det virker som en tegneseriefigur.
Ja, det gjør det.
Jeg er glad for at du meldte deg. Vi er som en familie.
Ikke en ekte familie, men nesten.
Velkommen!
Folkens!
- Dette er Bertrand. - Hei, Bertrand!
Hopp uti!
Delphine, dette er Bertrand som svarte på annonsen.
- Jaha, hva gjør du her? - Jeg vet ikke helt.
Vet du overhodet hva vi gjør?
Ja, herresynkronsvømming.
Og hva er det?
Det er som damesynkronsvømming, men med menn.
- Så det lokket deg hit? - Nei, egentlig ikke.
Da spør jeg deg igjen: Hva gjør du her? Trening, gutter!
Herresynkronsvømming egner seg ikke for alle. Mange vil, få velges.
Disse gutta er ikke her rent tilfeldig. De vil være her.
For å bli med på laget, kreves vilje, finesse, rytme-
- og en sunn livsstil. Er du i stand på det?
- Kan du iallfall svømme? - Ja, ganske bra. Jeg vet ikke.
- Vet du ingenting? - Slett ingenting.
Fint, du er med på laget.
Ta på badebukse, hette, neseklype og briller, så ses vi om 5 minutter.
- For en varm velkomst. - Av sted!
"Hva? Intet svik Jeg gråter uten grunn."
"Den verste smerten er ikke å vite hvorfor."
"Uten kjærlighet og uten hat er hjertet sorgfullt." En gang til.
"Regnet faller blidt på jorden og på taket."
"For et lengtende hjerte er regn en vakker melodi."
Kutt ut! Nå holder det!
Du går meg på nervene! Dere går meg på nervene alle sammen!
Jeg kjører ikke 40 minutter for dette!
Jeg vil trene!
Se på dere! Hva faen er dette?
Jeg vil ha disiplin! Jeg har fått nok!
Da tar vi det en gang til.
Jeg måtte ta tester som om jeg skulle ut i rommet.
Kolesterolnivået og det ene og det andre. Det tok to dager.
Så skrev de at helsa mi er topp, -
- men at jeg er for gammel til å få lån.
Jeg er 38 år og er for gammel. Absurd.
Nå tenker jeg på det hele tida. Jeg ser meg selv i speilet.
Jeg har rynker og dårlig kondis.
Jeg er jo bare 38 år.
Bare fordi jeg ville kjøpe en leilighet.
Jeg vet ikke om dere eier noe, men mitt råd er å fortsette å leie.
Da blir det færre metafysiske spørsmål.
Så snilt.
- God morgen, sjef. - God morgen.
Du er morgenfrisk. Hva gjør du her?
Spiser et wienerbrød.
Nicolas, butikken åpner klokka ti.
- Ikke halv elleve. - Jo, vi åpner halv elleve.
- Nei, det gjør vi ikke! - Det står jo på døra.
Ti i lokalet, halv elleve klar til kunder.
Du kommer 10.30, drikker kaffe, svarer på e-post og sjekker posten.
Da er klokka halv tolv.
Folk kjører forbi og tenker: "Det er kanskje noen basseng der borte."
Det er tapte penger for meg, for de kjøper ikke bassengene mine.
- Det er ikke trengsel, akkurat. - Ja, men...
Som sjef må jeg få si hva jeg mener.
Du har vel ikke litt hasj?
- Det er meg. - Dattera di har ventet i to timer.
- Unnskyld, det var en greie... - Lola kommer ned.
- Er alt bra ellers? - Kjempebra. Hun kommer nå.
- Saks. - Ikke nøl. Si hele ordet direkte.
- Filosofi. - Det er bra.
God dag.
G-g...
...od dag.
Sønnen deres er veldig hemmet. Gutten er blokkert.
Det krever litt mer utvekling mellom dere.
Dere må oppfordre og stimulere ham.
- Skrive ham inn på et dramakurs... - Unnskyld, er du psykolog? Ikke det?
Jeg betaler ikke for at du skal si hvordan familien bør funke.
Pass jobben din, det holder.
Nummer 76!
- Hvordan går det, mester? - Strålende.
- Er de gira? - Tja, det er ikke helt rett ord.
Dere får maks fem minutter etter bingoen. Jeg gjør sånn.
Ok?
Er han ikke litt overspent?
Var kvelden bra? Var det mye folk?
Ja.
Jeg skulle gjerne ha kommet.
Her. 40 til deg.
- Blendet det blå lyset deg? - Ja, jeg så ikke så mye.
Jeg kan sette det bak, som om du kom ut av en tallerken.
- Lilla, i så fall. - Ok, lilla.
Mener dere alvor?
Vi går nå.
Ok, det holder.
- Hva er det nå? - Vi har bedt deg dra tre ganger.
Vi har vært snille, men nå må du dra.
Dette er en p-plass, ikke camping.
- Ok, da drar vi. - Med én gang!
Vekte de deg?
Ja. Jeg går nå, pappa.
- Allerede? Skal du ikke ha frokost? - Jeg er ikke sulten.
Skulle vi ikke være sammen i dag? Jeg kan kjøre deg til moren din.
Du gjør som du vil, men jeg tenkte...
Hvordan synes du jeg var i går, da?
Ha det.
Strekk ut.
Nei, ikke sånn. Du er for anspent og støl.
Du er så redd for å se teit ut at du nesten gjør det.
Hør, det er det viktigste. Musikken inni dere skal få alle til å danse.
Strekk ut. Ja, som havfruer!
- Sørg for å finne jenta inni dere. - Jeg har ingen jente inni meg.
Jo da, ditt fe. Du mister ingenting på det, tvert imot.
Hun finnes ikke.
Vi forlenger og strekker ut, som danserinner.
Prøv å være grasiøse. Det er langt ifra, men prøv likevel.
Vi skal snart ha oppvisning og må være på topp.
Du kommer ikke med. Du holder ikke mål.
Jeg vet det.
Han sa at det ikke var vanskelig å klatre, men jeg vet at det er det.
Jeg sa til ham at jeg ikke er noen fjellklatrer.
Jeg gjør det for fornøyelsens skyld, eller for selskapet.
Jeg gjør det for tantes skyld, for han er jo stefaren min.
Han sa at jeg ikke skulle bekymre meg, og han insisterte.
Men jeg ble ikke med, jeg ble på bakken.
- Og så, da? Var det alt? - Det var helt uinteressant.
Fordi Thierry sa det? Vi sa jo at vi ikke skulle kritisere.
- Ikke kritiser, det er regelen. - Ellers tør man ikke uttrykke seg.
- Unnskyld, men han snakker så rart. - Ja, han har rett.
Nei takk, jeg tar antidepressiver.
Jeg er deprimert.
Alvorlig deprimert.
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Jeg har ikke jobbet på to år.
Ha en fin kveld, gutter!
Ha det bra, Simon.
Faen!
Faen også!
- Claire, har vi konjakk til Thibault? - Ja, der nede.
Folk tråkker på en i dette landet. Jeg jobber med dem daglig.
Jeg vet hva jeg snakker om. De har ingen respekt.
- Du er så stille, Bertrand. Står til? - Det går bra.
- Bedre? - Nei, det går bra.
Claire sier at du har begynt med idrett. Det er kjempebra.
Hvilken, da?
Jeg har begynt med synkronsvømming.
Hva er det nå igjen? Er det som i filmene fra 50-tallet?
Koreografi i vann og sånt? Er ikke det for...?
- Damer? Jo da. - Unnskyld.
- Det finnes også for menn. - Jaså?
Det finnes jo kvinner som spiller fotball også.
Som sagt, du får komme og jobbe i butikken når du vil.
- Takk, det er snilt. - Jeg kan tillate meg det.
- Når lå dere med hverandre sist? - Ikke siden Bertrand... Ja...
- Er det to år siden? - Ja, nesten.
Det er jo kjempelenge.
Et halvår eller ett år går vel bra, men to år?
- Sånn er det bare. - Ikke ille ment. Jeg liker Bertrand.
- Jeg er bare bekymret. - Ja, jeg vet det.
Min elskede lillesøster.
Du, Bertrand!
Ha det!
- Minn meg om aldri å be dem igjen. - Det har jeg gjort i 15 år.
Jeg er fæl. Det er unormalt å ha sånne tanker.
- Hva mener du? - Jeg har et fryktelig bilde i hodet.
- En komet? - Hvordan vet du det?
Jeg så det òg. Et skinn på himmelen, som en stjerne. Blått, rødt og grønt.
Det kom imot oss. Jeg var redd det ville treffe oss.
Og så pang, rett på din søsters BMW.
Eksplosjon, skrik, flammer... Alle dør!
Forferdelig.
Jeg fryser. Kom, vi går og legger oss.
Tiden er inne, gutter! Det er ikke for å være slem, -
- men vær greie nå, ellers får jeg kjeft av kommunen.
Klokka 21 betyr ikke 21.30.
Hvis dere vil bli lenger, må dere be om dispensasjon.
Ellers får dere gå ut...
Hva driver dere med?!
Takk til alle som har kommet hit-
- for å se denne åttendelsfinalen i vannpolo.
Men først et innledende nummer i vannets tegn, som alltid.
Det er første gang de opptrer for publikum, -
- så gi en stor applaus til vårt første herrelag i synkronsvømming.
Ja, dere hørte rett! Stor applaus!
Er det laget ditt?
Det er fantastisk.
Gi dem en stor applaus!
Synkronsvømming er en vanskelig idrett.
Nå gir vi plass til ballen og denne åttendelsfinalen i vannpolo.
Juniac mot Chevilly-Larue!
- Min evige parhest. - Jeg er så stolt av dere.
Bravo, virkelig! Det var...
For hva da? De oppfører seg som om de har vunnet noe.
De har det moro. De virker glade.
Virker, ja. Det er ikke det samme.
Du virker mer deprimert enn meg.
De opptrådte i dag. Publikum var helt fra seg.
De var så flinke. Jeg er kjempestolt.
Jeg ville bare fortelle det. Klem.
Karer, jeg går nå, ellers går det galt. Sånn er det.
Ha det! Og bra jobbet.
- Jeg skal også gå. Vil du ha skyss? - Ja, gjerne.
Jeg har gitt ut 17 plater. Alle er i prinsippet egenproduserte.
- Jaså, såpass? - Ikke én eneste hit! Ingen.
Jeg vil synge og uttrykke meg, ikke selge plater for enhver pris.
- Man må være fri. - Ja, nemlig.
Se på meg. Hvis ikke dette er frihet, så...
- Jeg har aldri bedt deg om noe. - Du skylder meg 3000 euro.
Det er bare penger. Vær litt storsinnet. Jeg vil prate om en venn.
Han er ulykkelig. Han går mellom svømmehallen og hjemmet.
Fyren trenger et knull. Jeg vet ikke engang om han har knullet med noen.
Jo, det har jeg gjort.
- Jeg har elsket. - La meg styre dette, ok?
- Ligg med ham istedenfor meg. - Nei, det er ikke det samme.
- La være, Marcus. Hun vil ikke. - Nei, det vil hun ikke.
- Du trenger ikke insistere. - Jo! Er du dum, eller?
Ble du sint nå?
- Gutter, på tide å gå. - Strålende.
Du må betale. Jeg glemte lommeboka.
- Du glemmer den ofte. - Jeg betaler deg i morgen.
Jeg skal si deg én ting.
Ikke rart at du ikke får knulle. Jenter hater gjerrigknarker.
Et dårlig trekk. Jeg skal hente inn dama.
Nei, nei, vennen min tar det.
Marcus, unnskyld at jeg forstyrrer, men jeg må snakke med deg.
Dessverre må jeg ta dette. Det er firmaet mitt.
Dra i spaken til høyre, så skifter det farge.
Det kan ikke fortsette sånn. Ingenting er gjort på fire måneder.
Det er uholdbart. Vi skylder leverandørene 150000.
- Ingen midler for å betale lånene. - Det løser seg.
Fortsetter det sånn, går vi konkurs før årsskiftet.
Før årsskiftet...
- Er du sikker på tallene? - Helt sikker.
Kan du ringe etter en drosje til henne?
Hei.
Jeg er Delphine og er alkoholiker. Jeg har vært edru i fem år nå.
For meg begynte det da jeg var 26 år.
Jeg holdt på med synkronisert svømming i par.
På internasjonalt nivå. Jeg konkurrerte mye.
Jeg og partneren min vant ofte.
Det var de beste årene i livet mitt.
Det var virkelig en fantastisk tid.
Så skjedde det en alvorlig ulykke.
Etterpå måtte hun slutte å svømme med meg. Hun måtte slutte helt.
Jeg også. Vi hadde svømt sammen i hele karrieren min, -
-så uten henne, var det meningsløst.
Jeg burde ha støttet henne da.
Men jeg klandret henne for å ha ødelagt alt for oss.
I dag klandrer jeg bare meg selv.
Akkurat da savnet jeg konkurransene og svømmehallen utrolig mye.
Jeg savnet henne kjempemye.
Og jeg var helt knust.
Jeg så ikke lenger...
Jeg prøvde bare å overleve, til jeg tok min første gin og tonic.
Jeg hadde aldri drukket før.
Dere kan forestille dere resten. Det gikk utfor.
Jeg ville bare ta livet av meg, men det som reddet meg, -
- var på den ene siden herrelaget mitt i synkronsvømming.
Ja, jeg trener et ganske lovende lag.
Men det som virkelig trakk meg opp av dritten...
Det høres nok litt teit ut, som en låt man hører i supermarkedet...
Det var kjærligheten.
Jeg skammer meg når jeg hører meg selv si det, men det er sant.
Han reddet livet mitt. Sånn er det.
Hei, Serge! Bertrand skal jobbe hos oss. Du får gi ham råd.
Du skal være et annet sted. Her kreves selgertek. Glimrende valg.
Pausen er slutt, folkens!
Her er de eksklusive møblene.
Her er pauserommet der de ansatte kan drikke kaffe og sånt.
Ok, skal vi se...
Arbeidsklærne dine.
Vi har en selger som heter Bertrand. Du skjønner.
Velkommen. Vi møtes ved sjeselongene.
Sjeselongene?
Sofaene. Du er i en møbelbutikk. Du må være litt mer snartenkt.
Vi ses!
- Har du tenkt? - Ja, men jeg er usikker.
- På hva da? - Språkvalget.
- Og? - Jeg t-tror jeg skal velge spansk.
Spansk? Tror du eller er du sikker?
- Jeg tror det. - Som du vil, men det gir ingenting.
- Gir det ingenting? - Nei, ingenting.
Hvorfor vil du lære det?
Det er opprinnelsen vår, både din og farmors.
Sa du det til ham? Har du snakket med moren min?
- Hvorfor gjorde du det? - Pappa, ro deg ned.
- Er du dum eller er det med vilje? - Kutt ut, for faen!
Slutt.
Jeg kan lage pannekaker i kveld, hvis dere vil.
Her er alt i rekkefølge. Her også.
Se her. Skjønner du?
- Ja. - Er du sikker?
Pumpen går ikke i gang, og du ser et varsel. Hva gjør du?
Jeg tar musen.
- Så trykker jeg på... Jeg trykker... - Klikker på.
- Man kan vel også si "trykke"? - Ja, det kan man.
Det der med "klikke" er interessant.
- Hvor kommer det fra? - Thierry, det er sent.
Linjen her indikerer pH-verdien.
Ved midnatt starter alt automatisk: Trekk, filtrering, pH-og vannivå.
Ok.
- Hva skal jeg gjøre, da? - Ingenting. Alt styres av PC-en.
Hva er oppgaven min, da?
Å rydde opp svømmeplatene.
Hvor er du?
Hvor er du?!
Du kan ikke bare dra sånn! Hører du?
For en tåpelig katt!
- Marcus? - Banker man ikke på?
Jeg har ikke fått lønn ennå. Jeg har ventet i fire måneder nå.
- Hvor mye skylder jeg? - 5600 euro.
Da skal vi se. Hvor er sjekkheftet mitt?
Nicolas, se på skiltet som vi er så stolte av.
- Jeg vil bare ha sjekken min. - Hva står det på det?
- "Basseng Love". - Fordi vi selger dem med kjærlighet.
I en verden der alle tenker på seg selv og er redde for andre...
- Jeg vil ha sjekken min! - Ingen flere minner og smil...
Jeg har ting å gjøre. Si ifra når den er klar.
Du skal sannelig få sjekken din! Med en gang!
Du burde jobbe et sted der penger er alt.
Du får sjekken, bare jeg finner penna.
Du får en hundrelapp ekstra så du holder tåta!
- Den er dekningsløs likevel. - Da går jeg til Arbeidsretten!
Da forteller jeg dem at du selger hasj i arbeidstida.
- Hva er det? - Hvor er varebilen?
- Den er vel der du forlot den. - Jeg har ikke rørt den.
Jeg mener det, Nicolas. Si det hvis du har gjort noe med den.
- Hva har du gjort? - Jeg har ikke rørt den.
Faen også.
Nei, jeg...
Jeg er fordømt. Hva har du imot meg?
Hva faen har jeg gjort?
Det er ikke verdt å gråte over spilt melk.
Du anmelder tyveriet til politiet, og jeg ordner med forsikringen.
Vi har ikke betalt den på et halvår. Du sa at det var nytteløst.
- Hva sa jeg? - At det var nytteløst å betale den.
Hei, Lola!
Gratulerer med dagen, jenta mi.
Jeg tok ikke feil som i fjor. Husker du det?
- Skal du ikke åpne? Åpne den nå. - Nei, jeg gjør det senere.
- Hvorfor det? - For helvete, da!
Jeg åpner den hjemme, ok?
God morgen.
- Jeg ville bare si... - Nei, jeg...
- Du først, unnskyld. - Nei, fortsett. Ingen problemer.
- Er du sikker? - Ja da.
Det er ikke lett. Det føles som om...
...alt jeg rører ved mislykkes.
Jeg skulle så gjerne vært en sånn fyr som man ser i reportasjene.
En som bare knipser med fingrene, så funker alt.
Det bare gjør det. En bedriftsleder som Michael Douglas.
Har dere sett ham i "Wall Street"?
Det var allerede et dårlig tegn at jeg måtte gå om en klasse.
Det sies at drømmer realiseres bare man tror på dem, men nei.
Jeg sitter virkelig i dritten.
Jeg holder på å gå konkurs. Det er det fjerde stedet som går over ende.
Ingen her bryr seg om sakene mine og bassengene mine.
Ingen er vel dum nok til å kjøpe et basseng i denne avkroken.
- Jo, jeg. - Du er snill, Thierry.
Som ekskona mi sa: "Det er ikke bare bassengene dine som lekker."
Unnskyld meg.
HERRESYNKRONSVØMMING
Det var som faen!
Japan, Tyskland, New Zealand...
- Alle landene? - Ja, det er jo VM.
- Italia, England, Portugal... - Portugal kan vi slå.
- Hvorfor det? - Portugisere er ikke...
- Når er det? - I april.
Har vi nok tid? Til å trene, altså.
Mener dere det? Har dere sett lagene som er med?
Det er i Norge. Det blir dyrt.
- Intet er avgjort. Vi tenker bare. - Glem det.
Glemme det? Bare sånn?
Hvorfor, da?
Fordi vi ikke engang kan vinne en bedriten regionalkonkurranse.
Våkn opp! Verdensmesterskap!
Vet du forskjellen mellom dagdrømmer og virkelighet?
Hvis du hadde rett, ville du ikke vært så nedlatende hele tiden-
- og sagt til ei gruppe stakkarer at de er udugelige.
Du mangler medlidenhet og entusiasme, og et smil. Tre ting.
Så vær snill og la denne gruppen stakkarer være i fred.
- Snakker du for hele gruppa nå? - Slik du har gjort siden jeg kom.
Tull! Han er bare en fortapt fyr som kaster bort livet sitt.
Å, unnskyld. Han er jo deprimert.
Deprimert? Det er bare en unnskyldning.
Du er bare misfornøyd med ikke å ha fått livet du drømte om.
Tror du at du er alene om å være deprimert? Alle har vært det!
Jeg har kjent dem og trent med dem i over et år.
Ja, jeg kjefter og er misfornøyd, men jeg lyver ikke.
Jeg vet at jeg er en stakkar, -
- men jeg nekter å miste den lille verdigheten jeg har igjen.
Idiot, kanskje, men ingen medalje løser problemene.
Jeg tror at vi alle trenger en medalje.
Ja, han har rett. Håndsopprekning.
Hvem er for?
- Fint, da var det bestemt. - Nå melder vi oss på.
- Hva skal jeg skrive? - Frankrikes landslag. FLL.
- FL, vel? Det høres teit ut. - Ja, elendig!
Frankrikes landslag i synkronsvømming for herrer.
FLISK?
Nei, FLISFH.
- Vent litt nå. Frankrikes lag. - Ja, skriv det.
- Hvorfor ikke "Delfinmennene"? - Skjerp deg nå, Thierry.
Skriv "Frankrikes lag".
- Stor bokstav. - Der er e-en.
Har du vært politimann?
- Vi er altså "Frankrikes lag"! - Ja, det er oss.
Hvorfor er du sånn? Hvorfor trekker du ned deg selv og alle andre?
- Hvorfor sturer du? - Jeg sturer ikke.
- Slutt å sture, kom og ta en drink! - Der ser du.
I dag skal vi øve på hvordan dere stuper uti.
- Dere synker som potetsekker. - Jeg er ikke enig.
Dere skal skjære gjennom lufta og vannet, dere gjør ingen av delene.
Dere skal skrike og hoppe. Hoppe og skrike.
Det skal komme fra kroppen. Jeg skal forklare.
Én om gangen skal kaste seg ut i vannet og samtidig brøle ett ord.
- Stupe eller hoppe uti? - Stupe, sa jeg vel.
- Det er latterlig. - Nei, ikke tenk. Hopp uti nå!
- Latterlig! - Kreditt!
- Prozac! - Misstigrirododoflash!
- Han skjønte det nok ikke. - Niks.
Fem, seks, sju, åtte. Én, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte.
Én, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte. Dere er ikke synkronisert.
Det er slapt. Jeg har aldri sett noe så slapt.
Vi tar det om igjen.
Bravo, gutter! Virkelig fint gjort.
Treningen er slutt. Applaus til dere, for nivået er eksemplarisk.
Vi er her oppe, eller enda høyere.
- Kom, nå går vi! - Vi er virkelig på topp.
Dere er ekte vannkunstnere, og jeg har øye for sånt.
Gi dere selv ydmykt en applaus. Det er virkelig noe.
Til garderoben, mine mestere!
Kom igjen!
Mestere!
- Hva leker du? - Robot.
- Du kan ikke. - Jo da.
Det ser håpløst ut.
- Hva gjør han? - Leker robot.
Hvorfor?
Greit, du gjør det kjempebra.
Snart kan man ikke skille mennesket fra maskinen.
Jeg tok med roboten til Frankrike. Det var i 82...
Delphine, kom hit litt!
Kom!
Faen, Delphine! Snakk med meg! Skjønner du hva du gjør?
Ikke rør meg.
Ikke ring meg. La meg være i fred.
Jeg har aldri elsket deg. Det er to år siden vi var sammen.
Jeg har kone og barn! Hvordan skal jeg få deg til å fatte det?
Di jævla tispe, du ødelegger livet mitt!
- Kutt ut! - Stikk!
Jeg har ordnet besøksforbud hos politiet.
- Det er fullt av sopp der. - Tuller du? Det er jo klor i det.
Men hvis du puster inn mye luft...
Vi begynner...
...i vannet, og så går vi igjennom...
...koreografien.
Kom igjen.
Hopp i vannet, sa jeg!
Kom igjen!
Kom igjen.
Du er en skikkelig idiot.
Vent, så skal jeg...
- Ba jeg om noe? - Jeg ville bare hjelpe til.
Klø deg i rompa med den. Gå tilbake.
Hva tror dere? At dere skal vinne sånn?
- Vi vil bare delta. - Unnskyld, hva sa du?
Vi vil bare delta, sa jeg.
- Er du klin gæren? - Hva mener du?
Det var ingenting.
- På med joggeklærne og spring! - Jeg har ikke med meg mine.
Blås i det.
Kom igjen, kjør på!
Ikke stopp! Se rett fram.
Løp nå, fettberg! Opp med deg!
Opp med deg! Hold kjeft, jeg skjønner ingenting!
Forklar hvordan åndedrettssystemet funker.
Åndedrettssystemet... funker...
Jeg vet ikke.
Det funker...
- Au! - Sett deg!
F!
C! Kom igjen, én gang til!
Det er ikke det srilankiske alfabetet!
Seksten, sytten!
Kom igjen nå, fjols! Dere ville jo bare delta.
Jeg skal vise hvordan man deltar! Vi er her for å vinne!
Lufta går inn gjennom munnhulen.
De små partiklene går så ned i den venstre eller høyre lungen.
- Lufta går ned... - Du vet ingenting! Sett deg!
Dere må lære det. Teorien er kjempeviktig.
Ikke stopp, ikke gå!
Lær dere hva "anstrengelse" betyr!
Delphine?
Jeg var innom banken, men de sa at du var sykmeldt.
Det kom et brev til deg til svømmehallen. Her er det.
Jeg ville også fortelle at venninna di trener oss nå.
Hun synes at vi er elendige, men hun tror ikke at de andre er bedre.
Vi har virkelig gjort framskritt. Du bør se oss.
Men hun leser ingen bøker for oss. Hun er slem.
Marcus sier at hun er ei heks.
Men jeg tror at det bare skyldes at hun er litt sjenert.
Jeg vet ikke om du er der, men jeg håper det går bra.
Hun blir glad for å se deg. Bare søstera di besøker henne iblant.
- Den runde, søte kvinnen er vel det? - Ja, halvsøsteren min.
- Hun er frisk, hva? - Jeg vet ikke.
Denne veien. Hun sitter under treet.
Jeg vil bare si at du ikke skal forvente... Ja, du vet.
- Hun er likevel et menneske. - Ja, hun er moren min. Jeg vet det.
- Da lar jeg deg være. - Takk.
Hei, mamma.
Sønnen min, du kommer for å besøke meg. Så glad jeg blir.
Jeg også.
- Unnskyld at jeg ikke kommer oftere. - Du har livet ditt. Det er normalt.
Hvordan har Diane og småen det?
Bare fint. De hilser.
Det er fint vær. Er det ikke for varmt med kåpe?
Nei, det er alltid litt kjølig under trærne. Det er deilig.
Men du ser alltid så avskyelig ut. Hvordan stygg kan man være?
Faren din var heller ikke vakker, men du er heslig.
Du er virkelig motbydelig. Du er bare en skitten egoist.
Se på deg, ditt ekle kryp. Den motbydelige dritten i ansiktet.
- Det er nok, mamma. - Er det alt du kan si?
Jeg burde ha skåret meg i magen for å slippe å se ditt fæle tryne.
Ja, pigg av!
Du er stygg! Du er grusom!
Ok, fleskberg. Det er noe dere må tenke på.
- Hvilken musikk vil dere ha? - Noe dynamisk og medrivende.
- Jeg tenkte på noe tungt og vrient. - Nei, da blir publikum...
- Stille, ikke si noe mer. - Kom igjen!
- Salsa? - Nei, ikke salsa.
"Coeur de rocker" -sangen?
Opera. Det kan være overraskende.
- Rap. - Nei, noe som sier noe om oss.
- Ja, noe som passer til vår alder. - Ellers funker det ikke.
- Vi trenger noe som passer til oss. - "La fille au bas nylon"?
Du liker Julien Clerc, hva? Glem det.
- Like a candle in the wind... - Den mangler rytme.
- Jeg så et lag som hadde den. - Du er jo tett i knollen.
Som et lys i vinden.
- Pene armbevegelser... - Det er bra. Eller U2.
- Radiohead? - Hva for noe?
- Radiohead. - Barclay James Harvest.
- Simon! - Ja, et øyeblikk.
- Vi ses, Jean-Luc. - Ha det.
Serge kan ikke ta kveldsskiftet på torsdag.
- Du får steppe inn for ham. - Jeg har trening da.
Jaha, og hva så?
Føttene i midten!
Bruk armene, og tenk på åndedrettet.
Strekk føttene!
Føttene i midten!
Hva gjør du, Avanish?
Gjør som de andre. Føttene i midten!
Bruk armene!
Det er elendig. Håpløst.
- Hvem er stamme? - Hva er det?
Hva er det? Tuller dere?
Dere stiller opp i VM og vet ikke hva en stamme er?
Stammen er den som holder pusten! Hvem kan holde pusten?
- Jeg. - Jeg.
47 sekunder er usselt. Småjenter holder pusten i to minutter.
Og dere? Ingen stammer, ingen løftere, ikke noe mesterskap.
Fra og med nå slutter dere å puste!
47 sekunder. Det var 47 sekunder.
Ja, 47 er håpløst! Hva sa du?
Nei, jeg lyver ikke. 47. 1,10.
Jeg helte ut det første glasset i vasken, og så drakk jeg det andre.
Bare sånn, helt bekymringsløst.
De små detaljene er avgjørende. Like badebukser, svarte.
Vi er et lag og må se bra ut. Framtoningen vår er kjempeviktig.
Jeg blåser i sånt. Folk gir det altfor stor betydning.
Jeg er helt enig, men hva gjør man? Man kan ikke gå imot det.
Bra jobbet, Titi!
Hvis jeg kunne drite i systemet, ville jeg gjort det.
Jeg klarte tre lengder. Tre!
Jeg hadde ingen luft igjen i den andre og var på vei opp, -
- men jeg fortsatte likevel. Vet dere hva jeg gjorde?
Jeg tenkte på stefaren min. Han var rar.
Noen ganger om natta kom han inn og tok nakketak på meg-
- og svidde øyenbrynene mine med sigarilloene sine.
Når mamma jobbet om natta.
Da jeg hørte ham i trappen, gjemte jeg meg i vaskekurven-
-og holdt pusten og var stille.
På den tredje lengden tenkte jeg på vaskekurven, og da klarte jeg det.
Jeg klarte det.
Alt sitter i hodet.
Jeg har dotter i øret.
Det er da viktig å ha stil, ikke sant?
Ok, da. Hva koster det å ha stil?
Inkludert alt? 289 euro.
- For hele greia? - Pr. Person. Badebukse og badekåpe.
- De har ikke råd til husleia engang. - Derfor har jeg en plan B.
- Reveplanen. Skal jeg fortelle? - Nei.
Hør nå. Jeg skal...
Kødder du med meg?
Laurent, jeg fleipet bare!
Det er maki. Jeg sa sushi. Jeg hater maki.
Det er greit. Gi meg dem.
Hva er det?
Ingenting.
Hva synes du? Du kan forestille deg bassen og trommene.
Det er flott. Kjempebra.
Hvor mye koster det?
259 euro.
- For dyrt. - Det går ikke.
Da får vi vel ha forskjellige klær.
Jeg visste at dere ville si det. Derfor har jeg en plan B. Reveplanen.
- Hvorfor heter den det? - Fordi den er listig.
Ja, det er den jo.
Vil dere høre?
Jeg har studert plantegningen over hele varehuset.
Vi legger varene i handlevogna som vanlige kunder.
Etterpå tar vi en avbitertang og klipper av kjeden til nødutgangen.
Døra går ut til P-plassen.
Der venter noen med bilen og kjører fort derfra.
Vi er vant til tyverier, men badebukser?
- Hvor gamle er dere egentlig? - 53.
- 41 og et halvt. - Vi er ikke stolte.
- Betal, ellers ringer vi purken. - Klart vi betaler.
- Thierry, har du med deg sjekkheftet? - Kanskje.
- Betal. - Absolutt ikke.
- Ring politiet. - Nei!
- Hvor mye koster det? - 1258 euro.
- Kjør nå. - Kjør!
Kjør forsiktig. Vi har betalt. Du kan være rolig.
Jeg mener det. Dere må betale tilbake fort.
- Slutt å håne meg hele tida. - Det gjør jeg ikke.
Ikke du, han! Når jeg forteller om forholdene mine, håner han meg.
Man bør ikke uttale seg om folks liv når man ikke vet noe.
Jeg er et isfjell. Dere ser bare toppen, men delen under vannet...
Ja, den under overflaten.
Den har elsket med et stort antall kvinner. Mange.
- Hvor mange er "et stort antall"? - Pass dine egne saker.
Vi kjenner jo hverandre nå. Fortell. Hvor mange? Én?
To?
Tre?
Ja, nå vet dere det.
Nå kan dere ikke håne meg lenger.
Uansett har vi i hvert fall stil.
Ikke engst deg. Det Marcus ødelegger, fikser han.
- Jeg går og snakker med kona di. - Ingen god idé.
- Hun er helt svart i blikket. - En kvinne med personlighet. Vær?
Søsteren min er også vær.
Nei, men det er ikke...
Vi ses i morgen, Bertrand. Hei, Claire.
- Står til? - Bra.
- Hvordan gikk det med moren din? - Dårlig, men da er jo alt som vanlig.
- Takk for alt du gjør. - Det er jo jobben min.
Du gjør det bra.
Slik har det ikke alltid vært. Før ville jeg bli racerkjører.
Men jeg er ikke konkurransetypen. Stressterskelen min er sykt lav.
- Hvem skal ha angstdempende? - Fru Chamblain.
- Hun har allerede tatt den. - Er du sikker?
Det får meg...
Jeg ville bare jobbe et halvår. Jeg trodde bare jeg holdt i tre dager.
- Hvorfor det? - På grunn av stanken.
Fælt å si det, men sånn er det.
Gamlinger stinker noe forferdelig.
Når man kommer, er de nydusjet, men om morgenen-
-er det rene dyreparken. For jævlig.
God morgen!
Jeg har teknikken min. Jeg kan fikse et helt rom, -
- laken, vask og toalettet, og samtidig holde pusten.
- Et helt rom? Uten å puste? - Ja.
- Hvor lenge? - 3 minutter og 52 sekunder.
- Er det bra, eller? - Ja, ganske bra.
Brukbart.
Det er kjempebra.
Jeg har et stykke til dere. Jeg er litt redd for å spille det.
Dere må si hva dere synes. Dere trenger ikke å like det.
Det er ikke ferdigmikset og arrangert. Det er et utkast.
Dere får anstrenge dere litt for å forestille dere versjonen.
Da skal jeg...
Nå er jeg litt nervøs.
- Går det bra? - Spør du meg, eller?
- Hvorfor det? - Jeg trodde ikke du var interessert.
- Takk for gaven. - Det var så lite, jenta mi.
- Så det var ikke feil? - Det var rett, bortsett fra fargen.
Da var det ikke det du ville ha. Hvilken farge ville du hatt?
Blått er fint, men rødt er også bra.
Da var det helt feil. Blått er blått og ikke rødt.
Så står man her med ei fille i hånda...
Skal du ikke gå?
Jeg tenkte at jeg ville overraske dem.
Jeg trodde de skulle klappe, men det gjorde de ikke.
De sa ingenting. Ingenting. De jævlene.
Jeg vet ikke hva du har gjort, for jeg var jo ikke der.
Men kanskje de hadde grunn til det.
Jeg har talent, mye talent.
Mange har sagt det, skal du vite. På konservatoriet trodde de på meg.
Jeg hadde noe ekstra.
- Etter det tok jeg dårlige valg. - Det var ikke det jeg sa, pappa.
- Kanskje de hadde grunn til det. - Kanskje de tok feil.
Villle så mange ta feil?
- Det er ikke antallet som teller. - Unnskyld hvis jeg sier det sånn.
Jeg vet ikke, men...
Du er ikke David Bowie.
Du har aldri vært det og kommer aldri til å bli det.
Du innser ikke at du aldri har hatt suksess.
Du har aldri hatt og kommer aldri til å få det. Fatter du det?
Kanskje, men jeg er tro mot drømmene mine.
Det er viktig å være det.
Er det virkelig drømmen din?
Konsertene dine? Bobilen din?
Autografer du skriver til folk som ikke kjenner deg?
- Du danset på skuldrene mine. - Ja. Hvorfor sier du det?
Bare sånn. Fordi det var fint.
Det var da jeg var lita, pappa. Det var tidligere.
Det går jo faktisk framover, ikke sant?
Ja, det går framover.
- Liker du dramakurset? - Ja, veldig.
Én, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte...
Kom igjen! Ikke stopp, fortsett!
Kom igjen, gutter!
- Jeg hater henne. - Jeg avskyr henne.
Kom igjen! Ikke slutt!
Det skal nok gå bra.
- Går det bra? - Nei.
Jeg har lyst til å drepe henne.
Det går for fort! Altfor fort!
- Hold kjeft! - Det er for vanskelig.
Når dere slutter å være elendige, får du åpne den igjen!
Jeg skammer meg! Bare se på dere!
Jeg er lei av å trene udugelige som dere! Dere er verdiløse!
Hvorfor er jeg her?
Laurent, hopp uti igjen!
Dere er verdiløse, udugelige! Jeg kommer ikke tilbake.
Jeg har slitt i flere uker for noen udugelige...
Sånn, ja!
- Er du ikke klok? - Oi, faen.
Tror dere jeg gjør det for min skyld? Det er for dere.
Unnskyld, jeg fikk bare et innfall.
- Vi har ikke mye tid på oss. - Vi vet det.
Gå til plassene deres. Jeg skal nok fikse dette.
- Går det bra? - Takk, det går bra.
- Unnskyld. Det var ikke med vilje. - Det er glemt.
Det måtte komme ut.
Nå får dere hvile dere.
Nå roer rullestoljenta seg ned.
To timer, fleskberg! To timer i badstua, jævla idioter!
- Faen, heksa låste oss inn. - Amanda!
Amanda!
- Det var ikke med vilje! - Hold kjeft!
Vi bør sette opp ei felle. Vi graver en grop og lar henne falle ned i den.
Ja, han har rett. Hvem er med?
- Vil du ha? - Nei takk.
De er så gode.
- Er alt bra? - Kjempebra.
I dag i svømmehallen ville Marcus skru løs Amandas hjul.
Det ender galt. Vi kommer ikke til å lykkes.
Sett opp farta, dere bakerst!
Spring, spring, spring!
Løp nå!
Få fingrene ut av ræva, for faen!
Sju minutter til.
- Hva gjør du? - Stopp litt. Han orker ikke mer.
Hva er det nå? Tror dere at dere kommer dere til VM sånn?
Jeg gir opp. Nå holder det. Hva skal jeg gjøre med dem?
- Du kan ikke å snakke med dem. - Snakke? Om hva da?
Bare prate.
"Det eneste som trengs er dette: Ensomhet."
"Stor indre ensomhet. Føler du intet fellesskap med menneskene, -"
"-så prøv å være nær tingene. De kommer ikke til å svikte deg."
"Nettene finnes fortsatt. Vinden suser i trærne og over landene."
"Barna er akkurat like triste og lykkelige som du var som barn."
"Og når du tenker på barndommen din,"-
- "lever du atter blant de tause barna."
"Og de voksne er ingenting, verdigheten deres har ingen verdi."
Sånn.
Advarsel, gutter. Det er et drittpublikum.
- Og sakene mine? - Hent dem i morgen.
- Hvor skal vi? - Heng på, sa jeg.
Jeg har hengt på deg i 25 år, din jævel.
Her er det.
Takk, gutten min. Det er kjempefint.
Takk skal du ha. Kom hit.
Kom, da!
Din stygge faen! Jeg hater ditt skitne hjem!
Du lukter dritt! Det er så stygt her! Forferdelig!
Jaså, der er du. Jeg har lett overalt etter deg.
Den der er ikke dum. Den er behagelig.
Men man må mangle smak for å kjøpe den.
Det forklarer salgstallene dine.
De selger ikke seg selv. Det er snarere problemet.
Har du aldri tenkt på ikke å ha møbler som er så stygge?
Ikke nødvendigvis pene, men noe man orker å se på.
- Fint at du gir meg råd. - Du gir jo meg så mange.
Du trenger jo det. Som nå. Burde ikke du stå opp?
Jo, først tenkte jeg det, men etterpå:
"Ingen kunder." Derfor blir jeg sittende.
Men det er nok verre ikke å se noen enn å se meg her i sofaen.
Du er en skikkelig doven jævel.
Kona di forsørger deg mens du fjoller i svømmehallen.
Så vil du bli homsenes verdensmester. Du er latterlig.
Du skal vite at jeg aldri har tålt synet av deg. Aldri.
- Før var du ikke så selvopptatt. - Nei, vi liker ikke hverandre.
Det er ikke vår feil. Vi hadde aldri valgt hverandre.
Vi ble ført sammen. Jeg kan ikke klandre deg.
Derfor kan jeg aldri fornærme deg som du nettopp fornærmet meg.
Men du er en skikkelig drittsekk. Jeg vet ikke hvorfor jeg ikke sier det.
En svær drittsekk som er gift med en annen drittsekk.
- Faen, så deilig det er å si det. - Det er det.
Jeg er ikke ferdig ennå. Ungene dine vil jeg dumpe i skogen.
- Skal vi gå ut? - Ja.
Og du sier ingenting! Du står bare der og bryr deg ikke.
Når skal du fatte at mannen din er en drittsekk?
Våkn opp, Claire!
Så du kalte ham drittsekk? Forstår du at det er familien min?
- Ja, men de er drittsekker. - Jeg skammer meg over deg.
Fordi jeg endelig sier hva jeg mener og kan puste ut igjen?
Fordi folk ler av at jeg svømmer i svømmehallen?
- Kutt ut! Du svømmer ikke, du flyter. - Moro."Du svømmer ikke, du flyter."
- Dessuten fikk du bank. - Nei, jeg hadde overtaket i starten.
Da så.
Knoppene har allerede kommet. Litt frost, så er løpet kjørt.
Vel.
Jeg drar nå.
Skal du ikke ønske meg lykke til? Si noe, Claire.
Foretrekker du megga som ringte purken da vi hadde fest?
- Unnskyld? Fornærmet han meg? - Nei da.
Eller saksøkte oss fordi greinene på epletreet gikk over hekken?
Nå kommer han. Jeg må legge på.
Hei, Lola!
- Hei, Lola! - Overraskelse!
Ser dere de to toppene? I guiden står det:
"De symboliserer fruktbarhetsgudinna sine bryster. Nordmenn småspiser."
"De liker pølser i rullede lefser som man kjøper i aviskiosken."
"Man bør kjøpe både pølse og avis der."
Vi begynner med grunnprinsippene. Når man hilser, sier man "hei".
Hvordan går det? Det heter: "Hvordan går det".
Jeg er kjempeglad for å være i landet deres.
Kutt ut med norskkurset ditt. Vi er ikke på skolen.
- Hva har det med saken å gjøre? - Ikke ødelegg for oss andre.
Hold munn nå. Fortsett.
Hvis dere synes det er gørr, så...
Ingen bryr seg. Ikke rart at kona di stakk av!
Slutt å snakke dritt.
Jeg sa ikke det. Jeg sa det, men jeg mente det ikke.
- Skal du ikke sove, Thierry? - Jeg kan ikke. Jeg er for oppspilt.
- Vær litt stille hvis du er våken. - Jeg kan heller ikke sove.
- Vil noen ha en øl? - Ja, jeg.
Nei, sov nå! Jeg vil ikke høre ett ord til.
- Vi skal konkurrere i morgen. - Og derfor...
Jeg står opp.
Jeg står opp, sa hun.
Synes du det var morsomt?
- Slutt med det der. - Unnskyld.
- Jeg holder på å få et anfall. - Hva slags anfall?
Er det naturmedisiner? Kutt ut med den dritten!
- Er du helt teit, eller? - En dag vil du takke meg.
Du skjønner ikke hva du har gjort.
Kom igjen, vi har det travelt.
Ikke legg oppi masse ting hele tida.
- Går det bra? - Går det bra med deg?
- Jeg spurte deg. - Jeg har det bra.
- Du kan si som det er. - Ja, jeg vet det.
Har han dratt? Så han dro likevel, etter alt som skjedde?
Det er ikke bare egoistisk, men uansvarlig.
Vet du hva folk sier om ham?
Jeg sier ingenting, for jeg vil beskytte deg.
Det er ikke mandig. Jeg vet ikke hva jeg ville sagt.
Det er helt normalt. Hent sjokolade, unger.
Hva mener du?
Du er flink til å ordne fester, bake kaker og velge servietter, -
- men fatter ikke at mannen din ikke spiller tennis.
Vil du vite sannheten, så morer ikke mannen din seg med en racket, -
- men med håndjern, g-streng i skinn og pisk.
Men især liker han å bli pisset på.
Jeg sier ikke noe for å beskytte deg. Du aner ikke hva folk sier.
Du ville aldri holdt det ut, men jeg bryr meg ikke.
Det er kanskje umandig, men han er mannen min.
Han har ikke behov for å få meg til å tro at han er en annen.
For jeg er stolt av ham, uansett hva han gjør.
Vi er stolte begge to.
Ikke hele tida, men ofte, og da mener jeg aldri "aldri".
Aksepter at ditt lille designerhjem endres til sadomasochistisk fort, -
- eller dra pokker i vold med sladderet ditt.
Det kaller jeg å vite hva man skal si.
- Nå går vi, unger! - Hvor skal vi?
Mesterskapet innledes med et program fra det tyrkiske laget.
Gi dem en stor applaus. Her er Tyrkia!
- Hva er det? Er det noe galt? - Alt er i orden.
- Hva er det? - Det går ikke bra. Jeg er stresset.
Jeg tåler ikke å bedømmes. Frykten gjør meg udugelig.
- Hvorfor sa du ingenting? - Du kastet pillene mine.
- Hvorfor gjorde du det? - Jeg trodde bare at...
- Han er helt teit. - Er det min feil nå?
- Går det bedre? - Nja...
- Hva er det? For oransje? - Nei da.
- Ser det naturlig ut? - Ja da.
Jeg tok på selvbruningskrem.
Det er tross alt VM, og jeg ville se litt presentabel ut.
Vi skal s-s-s-e dere på nettet.
Kutt ut, for faen, farmor!
- U-u-uansett ville jeg ønske deg... - Takk, gutten min.
Klem.
Jeg forstår ubehaget ditt. Du er redd for motstanden og presset.
Hører du? Slutt å spy, det er ikke konstruktivt.
- Hva er det? - Han er dårlig og vil ikke åpne.
Åpne døra nå! Hører du meg?
Vi trenger deg. Du er stammen vår. Åpne!
- John! - Jeg føler meg slett ikke bra.
- Såpass? - Uten ham er løpet kjørt. Hjelp ham.
Thierry...
Applaus for Italia!
Se kroppene deres.
Du skal bare se poengene de får.
Her kommer det tyske laget. Tyskland!
- Skjelver du? - Ja, jeg skjelver.
- Pleier du aldri å skjelve? - Nei, men jeg er redd likevel.
- Jeg er lei for det. - Jeg også.
Våkn opp nå! Vi er ikke her for å gjemme oss, din jævel!
Thierry, kutt ut! Ro deg ned!
- Han er helt gæren! - Ro dere ned, for faen!
Kutt ut, begge to!
Ingen problemer!
- Mislykkes utførelsen, er vi ferdige. - Ro deg ned.
- Norge liker ikke franskmenn. - Er du stresset, så blir de det.
De må være bra. Du trente dem ikke nok.
- Her. Hvordan går det med stammen? - Det går.
Karer! Altså...
Si det, du.
Vi vet at dere er redde, og det er vi også, men vi er her for dere. Ok?
Og vi elsker dere.
Jeg vil også si noe.
Mine venner, dere skal vite-
- at det vi skal gjøre her i kveld, ikke bare er stort.
I kveld er vi ikke ti i bassenget, men 69 millioner -hele Frankrike.
Frankrike som vi elsker. Voltaires Frankrike.
Helt fra Korsika til Puy de Dôme, via Charente-Maritime.
Forestill dere at barnebarna våre en dag ser oss og sier:
"Bestefar, gjorde du alt det der?" Og da skal vi svare...
Hold kjeft!
Hold kjeft, Marcus! Det er på tide.
Neste lag -Norge!
31 poeng for Norge!
Kom an, gutter! Still dere i formasjon. Det er vår tur.
- Er det det pappa gjør? - Det er noe skikkelig dritt.
Hva gjør dere her? Ingen står ute i butikken.
Det er Jean-Luc. Han skal begynne nå.
Norge tar førsteplassen.
Jeg fikk ikke ordne lyden, men derimot lyset.
Og nå, mine damer og herrer, ta vel imot Frankrike!
Stans.
- Hva? - Stans her.
- Det står ingenting. - Ikke her heller.
Helt normalt. Det kommer vel i morgen.
De må jo få inn nyheten først.
De skriver sikkert noe i morgen.
Ja, helt klart.
Ha det.
Pappa!
En gullmedalje!
Stikk, unger. Hvor dere vil.
Til motorveien eller gå og røyk crack. Bare la oss være.
- Gå nå! - Ok, vi går.
I et lite øyeblikk drømte de at de var landets helter.
De vil nok aldri få anerkjennelsen de ønsker, -
- og historien deres setter neppe noen spor, med ett unntak:
Fra nå av er det noe som ingen kan trekke i tvil.
Bare man vil, kan noe rundt gå inn i noe firkantet. Og vise versa.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Oversettelse: Anna Bjørshol www.sdimedia.com